EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Inspirerat av verkliga händelser. Vissa scener, personer,
namn, företag, platser och händelser har ändrats för dramatisk effekt.
Din stackare.
Jag antar att du vet vad det gäller, befälhavare Verdin.
Vi ska ställa några frågor. Om du svarar på dem,
så får du hela paketet när du kommer till USA.
Immunitet. Vittnesskydd.
Pengar. Det är vårt bästa och enda erbjudande.
Mycket bättre än du förtjänar.
Vad vill ni veta?
Vi vet att du var där. Du är med på bandet.
Vi vill veta vem som bestämde, vem som gav order.
Och hur högt upp det gick. Ge oss några namn.
Och om jag inte gör det?
Vi vill inte skada dig, men det kommer vi att göra.
Den första förhörsregeln:
Se till att personen inget vet.
Få honom att tro att ni redan vet allt.
Men jag förstår att ni inget vet.
Det här är vad jag vet.
Att ni kidnappade en federal polis på öppen gata.
Ni körde hit utan omvägar.
Det tog 14 minuter att köra hit.
Så jag vet att jag är i närheten av där ni tog mig.
Jag vet...
...att ni lämnade vittnen vid liv.
Vittnen som hörde er prata engelska.
Vittnen som kommer att prata.
Framför allt så vet jag att ni saknar viljan att göra det ni gör.
Ni skulle inte kunna döda om det så gällde era egna liv.
Och nu väntar ni er att jag ska vara rädd för er?
Så jag ska berätta för er vad som kommer att hända.
Klockan är 07.00.
Mitt folk kommer att vända upp och ner på stan för att leta efter mig.
Ni kan inte flytta mig förrän det blir mörkt.
Jag tror att de kommer hit långt före det.
Och när de gör det...
...kommer jag inte att ha sagt ett ord.
Ni har inte mig.
Jag har...
...er.
Hej.
- Jag söker don Juan. - Han är där inne, señor.
God morgon.
- Jag söker don Juan. Är han här? - Ni kan gå in.
Vänta här.
God morgon.
Smaka.
Masita tamaulipeca.
Okej.
- Det är gott. - Det behövs mer salt. Smaka nu.
- Bättre? - Kan jag få en servett?
Trevligt att träffas. Jag är glad att vi fick chansen att...
Prata affärer? Och det ska vi göra.
Men först ska vi prata om livet.
Oscar!
- Ja. - Se till att den kommer till festen.
Och ät inget nu, för jag vill att du ska proppa i dig i kväll.
Okej.
Vi kör en sväng. Jag har något att visa dig. Kom!
Kan vi få pengar?
Inte i dag, ungar. Jag har inga på mig.
- Några småpengar? - Jag har inga på mig.
Nästa gång.
Säg vart ni ska, så skickar vi folk i förväg.
Jag tänker inte vara rädd i min egen hemstad. Kom.
- Kommer du? - Stanna här.
Ja, señor.
Vem kallade in dig? Vem var ledaren?
Ge mig ett namn.
Han är f.d. DFS, utbildad av CIA.
- I hur man förhör och står emot. - Så du tror inte att han ger upp?
Jag vet inte. Amerikanerna har inte det som krävs.
Ja...
Jag hoppas att han pratar.
Vad fan. Det är pengar.
Om Walt ger upp, hittar jag någon annan.
Har du kvar brickan?
- Jaliscopolisen, va? - Det lönar sig alltid att ha en bricka.
Om amerikanerna ger upp och åker hem, så tar det här slut.
Snart kommer folk att börja undra vem som hjälpte dem.
Han har sett er, så antingen pratar han...
...eller så dör ni och era familjer.
Gör du det här för pengar? Var inte så jävla dum.
Vi offrar livet för det här.
Den heter Gateway International Bridge.
Jag var elva år när den var klar. 1926.
Fem år senare åkte jag fram och tillbaka,
fraktade sprit över den. Det var så jag började.
När amerikanerna inte längre behövde sprit,
så började vi smuggla andra saker. Människor, kaffe.
Opium.
Ett oändligt begär.
Amerikanerna behöver alltid något.
Så vi förser dem.
Det lönar sig att ha vänner.
Det lönar sig bra, Miguel Ángel.
Ja.
Du har gjort ett fantastiskt jobb här. Det är därför jag kom hit.
Läget har förändrats. Det är dags att vi tänker över vår relation.
- Ett samarbete skulle... - Vet du något om Rom?
- Va? - Rom.
Rom? Javisst.
De ledde det största imperiet någonsin. Ett ljus i mörkret.
De besegrade barbarer från det som nu är Tyskland, England, Frankrike.
De gav dem en framtid, en flagga, de gav dem... en identitet.
Som du när du samlade Sinaloas langare och skapade ditt imperium.
Det lönade sig för oss att samarbeta.
Som en union. Jag var nog inte den första som kom på tanken.
Men den första som gjorde det, och det är inte illa.
Du förstår, Miguel Ángel: Det lilla jag vet om dig...
...säger mig inte mycket.
När du vill ha något, ser du till att få det.
Inget kommer emellan dig och det du vill ha.
Men vad en man vill ha, säger inget. Vad han behöver, däremot...
...säger allt.
Jag vet att du vill prata affärer, och vi kanske kan komma överens.
Men först vill jag att du ska veta vem jag är, var jag kommer ifrån.
Vad jag behöver.
Förhoppningsvis får jag veta detsamma om dig.
Var är er chef?
Han är inte tillbaka.
Och inget händer när han är borta. Inte ens på startbanorna.
Ett av Mattas plan försökte landa på Samalayuca,
men det var ingen där för att lasta ur, så det flög därifrån.
Kunde inte ni ha gjort det?
Vi är ju poliser! Vi håller inte på med sådant.
Den som är ansvarig för den här röran är Acosta.
Han är chefen.
Om han sticker... så sticker alla.
Det är så det funkar i Juárez.
Jovisst, men inser du inte
att om vi inte får ordning här, så blir det inget mer.
Säger du det?
Vi måste åka till Ojinaga och hämta honom.
- Fattar du? - Vi?
Ja. Vi.
Inte vi. Du.
Jag har ett viktigt federalt ärende i stan.
- Vadå för ärende? - Bry dig inte om det.
Ring när du hittar Acosta.
Nu åker vi!
Ni har världens bästa kokain. Vi är världens bästa kockar.
Det här är min bror Benjamín.
De har åkt ända från Los Angeles för att visa oss något fantastiskt.
Fortsätt.
Okej.
Vi lagar till det här, som när man wokar. Det måste vara medsols.
Ha i bakpulver för att fluffa upp det.
Sedan blir det gelé.
Man låter det torka.
Jag ställer det här. Låter det svalna. Jag har lite färdigt att visa er.
Ett par gram kokain kostar 400 dollar. Inte på dagens marknad.
Sådana som vi har inte råd, men vill ändå bli höga.
Jag tog ert kokain som är värt 400 dollar och gjorde 100 bitar.
De kostar 20 dollar styck. 400 dollar blir 2 000 dollar.
Man tjänar mer på Toyota än på Cadillac.
Det här sprids runt hela USA. Vi tar över västkusten på nolltid.
Det är jättebra, men för det behöver ni leverantörer.
Ni kan inte jobba med colombianer längre.
Ni behöver det direkt och vi kan leverera.
- Om du säger det, så. - Det låter som en bra möjlighet.
- Fortsätt. Jag är strax tillbaka. - Tack.
- Har du blivit galen? - Ursäkta?
Vem vill du ska döda oss först, colombianerna eller Félix?
Vi jobbar inte direkt med langare i USA. Det vet du.
- Ändå gör du så här. - Jag tänker på framtiden.
Det är Félix avtal, och han håller inte på i evighet.
- Det är smarta affärer. - Inte smarta.
- Det är inte din sak. Sköt ditt eget jobb! - Mitt jobb?
- Det är familjen. - Just det.
Vad fan gör de här? Det är mitt hem.
Francisco kommer ut ur fängelset i dag. Du borde planera hans fest.
Du gör ett så bra jobb, Benjamín. Se dig omkring. Bravo!
Vi röker inte det här själva, men om ni vill testa...?
- Han vill testa först. - Ja, det vill jag.
Kom närmare. Hör ni?
Det är därför det heter... crack.
- Pappa gillar det. - Hur är det, Ramon?
Vår bror kom precis ut ur fängelset i Kalifornien
och vi har fest i kväll. Ni borde komma.
Ja. Och ta med mer sådant här.
Var fan är Acosta?
Menar ni att ingen av er vet var er chef är?
Jag vet.
- Jaså? Var är han, då? - Han är hos Mimi.
- Och var är Mimi? - Hon är i Texas.
Förhör är svårare än man tror.
Förr i tiden visste man ingenting om det.
Tanken var att om man gör någon tillräckligt illa, så pratar de.
Men det är mer komplicerat än så.
Sergio Verdin var bra på att tortera. Utmärkt.
Han använde alla knep på Kiki Camarena för att få honom att prata.
Så om ni tycker synd om honom nu när det är hans tur, gör inte det.
Han förtjänar det.
Kom igen, ge mig ett namn.
Ernesto Fonseca.
Caro Quintero.
Läs tidningen, för fan!
Skitsnack. De åkte fast för det, men vi vet att det var Félix.
Vem skyddar honom? Vem jobbar han med? Ge mig ett namn!
- Där är hans pickup. - Ja, han är här.
Acosta!
Kolla på baksidan. Var försiktig. Vi är i Staterna nu.
Hör du...
- Vad fan! - Nästa gång skjuter jag er i skallen!
Skjut inte.
- Vad ska vi göra, chefen? - Inget. Vi skjuter inte en amerikan i USA.
Hör du, tjejen! Skjut inte!
Skjut inte!
Upp med händerna!
Det är okej. Skjut inte.
Skjut inte. Pablo Acosta. Amigo.
Vän till Pablo. Okej?
Pablo! Känner du de här?
Ja, jag känner honom.
Hej, Amado.
- Har du varit där uppe hela tiden? - Ja, jag reparerar taket.
- Taket? Vad fan svarade du inte för? - Jag ville se vad som skulle hända.
- Jag kunde ha skjutit henne! - Jag tror inte det.
Amado, det här är Mimi.
Mimi, det här är Amado. Han är alltid klädd så här. Som en fågelskrämma.
Stanna här.
Vad fan?
- Vi är försenade. - Jag sa åt dig i går att flytta det.
- Lastbilarna... - Vad är det med dem?
Sinaloanerna har dem.
- Har de våra lastbilar? - De sa att vi har ett avtal...
Jag känner till avtalet, Nestor.
- Hur länge har de varit borta? - Sedan i går kväll.
- Cochiloco... - I går kväll? Och det säger du nu?
- Skämtar du? - Lugna ner dig.
Säg inte åt mig att lugna ner mig.
Har skiten du rökte redan förstört din hjärna? Ju längre varorna står här,
desto större risk att något händer. Om de försvinner, får vi betala.
Om inte lastbilarna kommer inom fem minuter...
Problemet är löst.
Stäng!
Vad fan väntar ni på? Lasta ur och få i väg skiten.
Ja, chefen.
- Chefen! - Vad är det?
- Jag tror att det är något i den. - Vad menar du?
Öppna.
- Gör det! - Sätt fart!
Jag fattar. "Galna grisen."
Jävla Cochiloco...
...och de där jävla Sinaloa-aporna!
Tror de att det här är ett skämt?
Jag ska köra upp den i röven på dem. Vi slutar dela med oss till dem.
Om de inte gillar det... så dödar jag dem.
- Nestor, städa upp och lasta i varorna. - Ja. Vad ska vi göra med grisen?
Ramon, du får skjuta den.
Vad tittar ni på? Vad är det som är så kul?
Mimi är som en amerikansk kunglighet.
Hennes farbror är senator.
- Senator? - Ja.
Det är inte bra, det vet du väl?
Man kan inte hjälpa var man är född, eller av vem.
Det enda man kan välja är hur man lever, och vem man är när man dör.
Du har väldigt djupa tankar i dag.
Har du bestämt dig för att dö här i Texas?
Hör du...
- Fixa en drink till mig. - Hämta den själv. Baren är där.
Mimi studerade konst.
- Vem sa du att jag var lik? - Van Gogh.
Just det. Van Gogh.
Han skar av sig örat och målade ett självporträtt. Eller hur?
Skar av sig örat och målade självporträtt.
Mycket intressant.
Mimi, kan du lämna oss ifred? Jag måste prata med Pablo.
Mimi vet vad jag jobbar med. Du kan prata.
Förutom att en av Mexikos mest efterlysta knarksmugglare befinner sig i USA...
...så blir inget gjort i Juárez när du är borta.
Inget blir byggt och ingen transporterar varorna.
- Du ser. De behöver mig i Juárez. - Klart att de gör, älskling.
Mimi vill att jag stannar här.
Pablo borde få göra vad han vill.
Jag tror inte att Mimi förstår vem du är och vad du gör.
Jag vet inte. Mimi förstår mycket.
Du måste sluta leka mamma, pappa, barn och komma hem.
- Colombianerna tror att vi är oseriösa. - Skit i dem.
- Jag jobbar inte åt dem. - Nej, men åt Félix.
Landningsbanorna och lagerlokalerna skulle ha varit klara nu. Inget händer.
Du och Aguilar kan väl fixa det?
Nej, du är territoriets ledare. Männen tar order av dig.
Det finns massor att göra, och de lyfter inte ett finger.
- Jag har fullt upp här! - Med att laga tak?
I Ojinaga. Jag åker ingenstans förrän det är löst.
Vad är det du måste lösa i den hålan?
- Du skulle inte förstå. - Berätta.
Det är komplicerat. En konflikt mellan mig och någon annan.
- Vem då? - Strunta i det!
Ska jag dra ihop 50 killar och pulverisera den jäveln?
Jag visste att du inte skulle fatta.
Det är en familjefejd. Det handlar om heder, och det har du ingen!
Vad för en man låter ett gäng torpeder göra jobbet åt honom?
Och vem, förutom rövslickare som du,
- skulle följa en man som gör det? - Jag menar allvar.
Vi tar itu med problemet nu. Jag åker inte hem utan dig.
För att inte Kiki skulle tuppa av under tortyren,
gav Verdin och den gode doktorn honom adrenalin.
Bra knep, va? Ett av hundratals som Verdin kunde.
Och vet ni hur han lärde sig dem? Av oss.
Vi skrev själva förhörsbibeln. Vi blev så bra på det
att vi startade en skola och lärde ut våra kunskaper till våra vänner i söder.
Vi kallade den... lyssna här... School of the Americas.
Där lärde vi Latinamerikas bästa torterare att bli allt de kunde bli.
Men det jävliga är att när vi lärde dem vår teknik,
så insåg de också hur de skulle göra motstånd.
Det funkar inte, Walt. Du slog honom, kanske bröt några revben.
Han pratar inte. Vi får ta plan B.
Jag har ingen plan B. Bara A. Utan den har vi ingenting.
När det blir mörkt tar vi honom norrut. När han hotas av fängelse, pratar han.
Vi kan inte vänta till dess. Hans killar kommer.
Han bluffade, så att vi skulle bli rädda och dra.
- Det lät inte som om han bluffade. - Okej, de kanske kommer.
Men vi tar risken, flyttar honom nu. Visar hur livet i fängelse i USA ser ut.
Det går bra.
- Han fick hit oss och han vet om det. - Han vet att han klarar sig.
- Att ni inte skadar honom på riktigt. - Vill du skada honom?
- Någon borde göra det. - Vi gör inte sådant.
Låt någon annan göra det, då. Det är ju den amerikanska stilen.
Vi flyttar honom nu.
Vi behöver ett namn. På killen som länkar ihop allt.
Om vi gör det, så vet du var det slutar.
Om han kommer till USA utan att ge oss ett namn, tar det stopp.
Då är det kört. Det är över för oss.
Det här handlar inte om oss.
Vi behöver nästa namn. Nu.
Danilo, ge mig din kniv.
- Vad fan ska du göra? - Svinet ska prata.
Gör det inte!
Ossie, kom.
Ta hit stocken. Lägg hans hand på den.
Det här är din sista chans.
Lägg hans hand på den.
Titta på mig. Vem bestämde?
Vem var det som gav order? Det här är din sista chans.
Okej.
Okej, din jävel.
Jag ska kasta varmt vatten på er.
Ingen skam.
Jag är här!
God dag, don Juan.
Hur går det, chefen?
Titta, vilka fina hästar.
- Kan du rida? - Ja.
Vad bra. I morgon tar vi med oss några hästar till marknaden.
Så att barnen blir glada. Esperanza!
Titta vem jag har med mig! Kvinna!
Esperanza!
Min drottning. Så vacker. Kom.
- Min Esperanza. - Trevligt att träffas.
- Miguel Ángel Félix Gallardo. - Trevligt att träffas. Så bron är kvar?
Nu börjas det igen. Hon tar det för givet. Men vi vet bättre, eller hur?
Ungar!
- Nu när morfar är här, kan vi börja. - Alla barnen är här!
- Morfar, morfar! - Här får ni. En liten present.
Nu tar vi en öl.
Måste jag dricka dem själv?
Visst är det tröttsamt?
Knepet för att uthärda tortyr...
...är att inte tänka på själva smärtan, utan på vad den skyddar.
Jag har inga barn.
Jag har ingen fru.
Men jag älskar mitt land.
Och jag vet att ni försöker skada det.
Så jag föredrar att ni skadar mig.
- Älskar du ditt land? Skitsnack! - Vadå?
Skulle amerikanerna ge dig fördelar för att du jobbar åt dem?
Du är deras dresserade apa. Deras hund.
Och när de åker hem,
slänger de dig på soptippen.
Och skrattar åt dig.
Ingen skrattar åt mig.
Jodå. Men det gör inget.
För när du och jag träffas igen, i ett rum som det här...
...så skrattar ingen.
Jag ska skada dig på sätt som du inte kan föreställa dig.
Jag ska ta reda på vad du bryr dig om.
Vem du bryr dig om.
Och då tar jag itu med dem.
Mamma.
Pappa.
Din fru.
Dina barn.
Och när de frågar mig varför jag plågar dem...
...så säger jag:
"För att Danilo valde amerikanerna framför er."
Han är sårbar. Svag.
Walt...
Nu är det slut.
Du kanske har två timmar...
- Vad fan? - Han sa inget. Han är värdelös.
- Nu måste vi flytta honom. - Till bårhuset?
- Walt, om han dör har vi ingenting. - Kenny, låt honom vara.
Backa undan.
Nu såg du till att bli skjuten i magen.
Det gör ont som fan, men det blöder långsamt.
Det tar cirka två timmar att dö.
Dina män hinner inte hit, men vi hinner skaffa hjälp.
Du älskar ditt land så mycket att du kan dö för det. Ditt val.
Hej, min sköna. Hur mår du?
- Bra. Och du? - Kul att se dig.
- Jag mår bra, tack. - Hej...
Halva Brownsvilles sheriffmyndighet är här. Lediga, förstås.
- Han verkar ha många vänner. - Ja.
Hans folk respekterar och älskar honom. Och lyder honom.
- Jag heter Juan Ábrego. - Är du hans brorson?
- Jag har hört talas om dig. - Har du? Och jag har hört talas om dig.
Gillar du festen?
Jag kom inte hit för att festa. Jag vill prata affärer med din farbror.
Ja... Du tänkte väl övertala honom att börja med kokain?
Min farbror smugglar opium. Han har hållit på i många år,
och av en god anledning.
Han vet att den varan är säker för oss.
Vi odlar den, skördar den, kontrollerar den.
Inga colombianer inblandade. Inga flygplan över Honduras.
Men framför allt... inga rubriker.
Kokain skrämmer USA.
Och min farbror vill behålla sina amerikanska vänner.
Så att övertala honom blir inte lätt.
Och vad tycker du?
Att det finns ett enda skäl till att inte jobba med kokain.
Du.
Stoppa musiken ett tag.
Barnkören har övat in en sång för att hedra señor Juan Guerra.
Börja.
De sjunger på engelska också.
Jag behöver mer. Vem sammanförde Gallardo och staten?
Jag vet inte.
Jag kände inte igen någon.
Förlåt.
Snälla... Ta mig till en läkare.
Nej. Du döljer något. Jag vet det.
Ge mig bara ett namn.
Gör det, så får du hjälp.
- Jag kan inte. - Tror du att de dödar dig om du pratar?
Du förblöder om en timme annars.
Du har inget val. Ge mig ett namn.
Zuno. Rubén Zuno Arce.
- Vem är det? - Zuno.
Han ägde huset där vi gjorde det. Han kände alla.
- Känner du Zuno? - Ja, han är en rik jävel.
Mycket kontakter. Släkt med folk högt upp i regeringen.
Okej.
Det var bra.
Nu ska du få hjälp.
Håll ut.
- Vi har ett namn. - Lever han?
- Nätt och jämnt. - Vi måste skaffa hjälp.
- Vi borde dumpa honom i ett dike. - Inte en jävla chans!
Han pratade. Nu kör vi honom till sjukhuset. Kom igen, Walt.
Vi kan inte döda honom, vad han än har gjort.
Okej.
Skitbra...
Och här är hedersgästen.
- Du är alltid hedersgästen här. - Visst.
Vet du varför?
För det har krävt mycket jobb och mycket tid att komma hit.
Det är ingenting emot vad ni har byggt upp i resten av landet.
Men jag har det jag behöver och inget av det jag inte behöver.
Det du begär av mig, av mitt folk...
...är ganska mycket.
Vi är inga barbarer.
Jag vet. Det är därför jag är här.
Miguel Ángel, opiumbranschen har gått bra för oss.
Stora vinster och trogna konsumenter i USA.
Mestadels "icke önskvärda". Svarta.
Före detta soldater.
Folk som staten inte bryr sig om.
Det gör det lättare för amerikanerna att blunda för det.
- Men kokain... - Skulle det skrämma amerikanerna?
Skitsnack. Det som skrämmer dem är hur mycket de gillar det.
De är besatta av det. USA får sitt kokain.
På ett eller annat sätt. Bättre att de får det genom oss.
Oss? Menar du oss?
Min brorson gillar kokain. Han struntar i att kändisar dör av det.
Han gillar pengarna man tjänar. Självklart.
Men vet du varför vi aldrig började med det?
På grund av sådana som du.
Vi såg hur du behandlade dina partners, för att inte tala om konkurrenterna.
Och nu vill du blanda in oss?
Så jag måste fråga mig: "Varför har jag sådan tur?"
En vit storm är på väg.
De kommer inte att kunna stoppa den.
Den karibiska korridoren stängs för gott. Ingen kan ändra på det.
Då blir vi enda vägen in.
Om ni börjar använda ert östra nätverk för kokain...
Då kan vi utnyttja det.
- Vad behöver du? - En union.
Mer kokain, mer pengar. Vi får monopol på det,
så vi bestämmer villkoren.
- Mer pengar betyder... - Mer framtid.
Men det förflutna, då?
Till exempel det som hände med agenten, Camarena.
Jag har folk på andra sidan gränsen.
De kommer inte att gilla att jag gör affärer...
...med någon som dödade en av dem. Vad säger jag till dem?
Säg det som alla redan vet. Att de ansvariga sitter i fängelse.
Det kan funka med folk som struntar i sanningen.
Säg till dem att det finns mer pengar att tjäna.
Pengar? Är det allt?
Du har pengar, Miguel Ángel. Jag har pengar, de har pengar.
Du pratar om mer pengar.
Till ett pris jag inte vill betala. Synd att du kom hit i onödan.
Sätt dig!
Vill du veta vad jag behöver?
Då ska jag säga det, don Juan. Jag behöver inflytande.
Jag såg det du ville att jag skulle se. Jättebra. Vad var det du sa?
"Älskad och respekterad av sina vänner."
Det var en bra uppvisning av amerikanerna. Du har dem redan i din ficka.
Men låt dig inte luras.
Du är en småföretagare.
Och det är jag med.
Du sa att jag tog med mig mitt folk, min federation, ut ur mörkret.
Ja, men mörkret finns kvar.
Om colombianerna vinner, hamnar vi där igen.
Du med, och ditt folk. Och alla förgör varandra.
Hela landet kommer att hamna i kaos.
Det är fritt fram för alla som tror att de klarar sig själva.
Och colombianerna älskar det. Då kan de jobba med oss separat.
Spela ut oss mot varandra. Låta oss vänta på pengar.
Vi är mellanhänder för dem. Bagagehanterare.
Vi tar deras kokain över gränsen där fler colombianer står och väntar
och säljer det tio gånger dyrare.
Men vi är de enda som kan frakta det åt dem,
så vi borde ändra reglerna. Det är dags att vi tar kommandot.
Äntligen är han här, den man jag har hört så mycket om.
Okej, så det här med inflytande. Vad gör vi åt det?
Vi tvingar dem att betala med kokain. Vi börjar sälja.
Vad var det jag sa? Han är ett geni.
- Varför skulle de gå med på det? - Félix kommer att ha monopol.
När de är redo att förhandla, så förhandlar vi.
- Hur stor andel? - Vi behåller hälften.
Vi säljer det själva.
- Hur många colombianer finns det i USA? - 800 000.
Och vårt folk?
Minst 15 miljoner.
Jag är imponerad.
Jag trodde att jag genomskådade dig.
- Du har överraskat mig. - Vad bra.
Bara en sak till. Du har många fiender. Det är okej.
Men man definieras inte av sina fiender, utan av sina vänner.
Sin familj. Sitt folk.
Från och med nu... tillhör du min familj.
Partners?
Jag behöver några veckor. Mitt folk ska höra det från mig.
Men javisst... Vi är partners.
Vad bra. Vi fick det gjort.
Flytta på er. Här kommer jag.
Länge leve kärleken, era skithögar!
VÄLKOMMEN HEM
- Jag älskar skylten, brorsan. - Tack. Jag gjorde den själv.
Men du måste testa det här. Det heter crack.
Jag ska värma det.
I 18 månader drack jag vin som tillverkades på toa.
Hejsan.
Välkommen hem, broder.
Popeye.
Det här är David Barron. Han är från San Diego.
Han här skyddade mig i finkan. Han tillhör familjen.
Välkommen till Tijuana.
- Så du är från San Diego? - Logan Heights.
Fan! Ta den.
Är du okej?
Jag vet att ni inte fattar det här,
men jag ska säga som en bitch sa till Tony:
"Bli inte hög på dina egna droger."
Det är Michelle Pfeiffer.
- Det är Scarface. Har ni sett Scarface? - Scarface?
Tony borde ha lyssnat.
Vad fan gör du här?
Åh, Min... Är det så man hälsar på en gammal vän?
Kom hit. En puss.
- Om någon ser dig... - Ingen såg mig. Oroa dig inte.
Vad vill du?
Prata affärer.
Torka dig i ansiktet.
Flytta på er.
Skithögar.
- Vilka är det? - Sinaloa-gänget.
Riktiga svin.
Ramon!
Läget, Ramon?
- Vad gör du här? - Vi äger klubben. Visste du inte det?
Äger den?
Vilken tur. Jag var rädd att det var en gayklubb.
- Fick ni min present? - Ni behåller våra lastbilar hela dagarna,
saboterar vår verksamhet, och sedan kommer ni hit och förolämpar oss
samma dag som min bror kommer ut ur fängelset.
Var tysta. Håll käften, för fan!
Förlåt. Det visste vi inte. Du har rätt.
Skål för din familj, din bror och hans fortsatta frihet.
Och förlåt för det där med grisen. Det var ett skämt.
- Skicka tillbaka den om ni vill. - Jag sköt den.
Han tål inte skämt.
- Vissa hundar borde vara kopplade. - Skål, grabben!
- Är allt bra? - Jag har dem under kontroll.
- Är allt bra? - Ja.
Vad är problemet? Nu festar vi.
Jag vill frakta lite kokain över ert territorium.
- Prata med Miguel Ángel. - Men det är så lite.
Félix behöver inte ens veta om det. Och jag betalar hellre dig,
än någon som inte har något förtroende för mig.
Om du inte är rädd, förstås.
Jag hörde att han hade födelsedagsfest, utan att bjuda mig.
Och tvingade er att vara med.
Som bönder.
Brorsan, jag tror att du borde komma ner.
Enda skälet till att Félix inte dödade mig för det vi gjorde mot honom
är att han behöver mig.
Det enda skälet till att han inte dödade dig...
...är att du inte betyder ett dugg för honom.
För din skull glömmer vi det här samtalet.
Du kan gå ut samma väg som du kom in. Låt ingen se dig.
Hämta båren!
Vi har med oss en present. Vi ska skåla för er familj.
För allt som binder oss samman. Skål!
Och för Francisco Arellano Félix,
som har sugit fler kukar än någon annan fånge i Kaliforniens historia!
Va?
Jävla dåre.
Välkommen hem, chefen. Gick det bra?
- Ja, väldigt bra. - Bra.
Har frun ätit än?
Hon tog med sig Amalia till Cuernavaca för kvällen med några vänner.
Bra.
- Vill du ha något? - Nej, det är bra.
Okej. God natt.